www.HoundDawgs.org Newest NORDiC RETAiL!
Efter allt vi har sett -
är det inte mycket som skrämmer oss längre.
Men det här...
Det här hemsöker mig än.
Två månader innan vi blev inblandade -
hade familjen Lutz flytt sitt hem mitt i natten.
De hävdade att huset var hemsökt.
Kyrkan hörde av sig till oss och bad om hjälp.
De ville se -
om vi kunde bekräfta det familjen Lutz hade sett.
Okej. Är vi klara?
Då kör vi i gång.
Jag vill att ni sitter tyst och sluter ögonen.
Föreställ er själva i en gloria av vitt ljus.
Den kommer att skydda er.
Året innan familjen Lutz flyttade in, -
hade en ung man vid namn Ronny DeFeo -
brutalt mördat hela sin familj i huset.
Vi hoppades få reda på -
om morden enbart berott på raseri -
eller om, -
så som Ronny vittnade om i rätten, -
han hade påverkats av nåt demoniskt.
Döda henne.
Skjut dem.
Skjut dem!
Skjut henne!
Vad har du gjort?
Skjut henne. Döda henne.
Skjut henne!
Skjut dem alla.
Skjut!
Döda!
Döda henne. Skjut henne.
Älskling, hur är det? Vad är det du ser?
Lorraine.
Lorraine, vad händer?
Jag måste få veta.
Vi är klara. Det är dags att återvända.
Vad händer?
Den vill visa mig.
Lorraine!
Herregud!
Älskling.
Det är ingen fara.
Ed.
Närmare än så här vill jag aldrig komma helvetet.
ED OCH LORRAINE WARRENS UTREDNING AV HEMSÖKELSEN I AMITYVILLE -
HAR LETT TILL EN MEDIESTORM SOM KASTADE IN DEM I OFFENTLIGHETEN.
SAMTIDIGT INTRÄFFADE EN LIKNANDE HEMSÖKELSE -
HUNDRATALS MIL DÄRIFRÅN I ENFIELD I ENGLAND.
PARET WARREN DROGS IN I ETT AV SINA MEST DJÄVULSKA FALL.
BASERAT PÅ DEN SANNA HISTORIEN.
BRÅK VID NF-MARSCH
Keith och jag ska smyga ut ikväll med hans kompis Michael, -
som vill träffa dig.
Inte en chans.
Om mamma får reda på det är jag dödens.
Åk inte fast då, mallgroda.
Här, håll den åt mig.
Du ska få tillbaka seansbrädan vi gjorde.
Jag ska nog låta Keith tungkyssa mig.
Va? Är det sant?
Vad håller ni på med?
Janet, -
ge mig den där.
In med er, båda två.
Sätt fart.
M-M-Margaret.
Margaret! Johnny!
Janet! Billy!
Hej. Hur har ni haft det idag?
Inte så bra.
Varför inte? Vad har hänt?
Det är en lång historia. Jag berättar sen.
Okej, då.
H-h-hur är det?
B-B-Billy?
Tyst, Peter.
Lebba!
Menar du din mamma?
Tack, Camilla.
Inga problem!
Han är en nolla. Strunta i honom.
Okej.
ENFIELDS GRUNDSKOLA
Killar! Akta vägen!
- Janet! - Upp med dig.
FAMILJEN HODGSONS BOSTAD ENFIELD, ENGLAND - 1977
Jag kommer inte att ha råd med hyran den här månaden.
Nej. Jag har redan pratat med dem. De kopplade mig till dig.
Jag är lugn.
Jag förstår inte varför inte du kan hjälpa mig.
Nej.
Nej. Han har inte betalat underhållet på tre månader.
Vi är hemma!
Hej, mamma!
En trevlig eftermiddag till dig också.
Janet.
Är det inte illa nog här -
utan att rektorn ringer -
och säger att du har rökt?
Det har jag inte!
Jag rökte inte. Jag lovar.
Har du köpt kakor?
Hör du dåligt?
Jag har pratat med mrs More.
Hur kan du ljuga för mig?
Jag ljuger inte!
Jo! Alla pratade om det.
Hon rökte med Camilla.
Håll tyst! Du är en sån lögnhals, Johnny!
Mamma! Du skulle ju köpa...
Nej, Billy. Jag köpte inga jävla kakor, -
för vi har inga jävla pengar!
Han hittade en krokig slant
Mamma kommer.
Sluta med det där och borsta dina tänder!
Ja, ja.
Och alla bodde de tillsammans i hans krokiga hus
Hela stan brinner visst här inne.
Titta vad jag hittade!
Kakor!
Du sa att vi inte hade några pengar.
Jag hade ändå tänkt sluta röka.
- Margaret? - Ja?
Har du förberett skoluniformen till imorgon?
Ja. Jag håller på.
Kom nu, Billy. Det är läggdags.
Jag kommer.
Var kom den där ifrån?
Camilla och jag har gjort den.
Den ser konstig ut.
Den funkar verkligen. Jag lovar.
Vi har redan frågat den massor av saker.
Kom, så ska jag visa dig.
Okej.
Vad ska jag fråga?
Jag vet inte. Vad som helst.
Okej.
Min syster och jag undrar...
Är det några andar här som vill kommunicera med oss?
Kommer pappa nånsin tillbaka?
Är det några andar här som kan svara på min fråga?
Tänk inte på det.
Det är bara ett dumt spel.
Det är inte på riktigt.
Varför bankar du på dörren?
Det gör jag inte.
Du är ju helknäpp.
Hon testar gränserna, vet du.
Hon påstår att hon inte rökte.
Det är nog inget att oroa sig för, Peg.
Jag rökte då min beskärda andel i skolan. Gjorde inte du det?
Jo, massor.
Det är inte det som stör mig.
Det är att hon inte lyssnar på mig längre.
Det är bara en fas.
Om jag straffar henne känner jag mig skyldig -
för att jag vet att det inte är hennes fel.
Hon älskar sin pappa -
och det var svårt för henne att han lämnade oss. Stackars liten.
Men jag kan inte bara släppa det heller.
Jag vill knappt fråga, men har du sagt nåt till Richard?
Jag ser honom aldrig.
Den skiten.
Jag måste dra bådas lass. Jag är en hälften så bra mamma nu.
Jag är värdelös.
Det är du inte alls. Nu är du för hård mot dig själv.
Förbannade hus!
Vi är tillbaka med våra spökjägare -
Ed och Lorraine Warren, -
som talar om sina upplevelser i huset i Amityville.
Vi ska nu prata med min nästa gäst, -
dr Steven Kaplan, -
som menar att paret Warrens utredning -
av hemsökelsen i Amityville -
är rena struntpratet.
Hur kommer det sig?
Det har tydligt framkommit att Amityville var en bluff.
- Men ändå... - Det är inte bevisat.
Jo, det är det.
Familjen Lutz hittade på allt för att tjäna på publiciteten.
Det stämmer inte. Vi ser sånt här hela tiden.
Det är lätt som utomstående att plocka isär deras historia.
Det är nåt helt annat att vara på plats och uppleva det själv.
Jag behöver inte åka till månen för att veta att den inte är gjord av ost.
Enligt Ed Warren är alla hus hemsökta.
När hans fru sen har lagt rökridån -
tror alla andra också på spöken.
Vad exakt är du doktor i, egentligen?
Lägg av, Warren. Försök visa lite hyfs.
Inte mot nån som sitter här och ljuger om mig och min fru.
Kalla mig inte lögnare.
Vad ska du göra åt det?
Vi medverkar för att informera folk.
Men varje gång jag pratar, dyker en sån här...
- Ed. - jävla...
akademiker...
upp från ingenstans.
De försöker omintetgöra allt.
- Ta det lugnt nu. - Jag vet.
Jag räknar till tio.
Då så, Billy.
Är du redo för din ramsa?
DEN KROKIGA MANNEN
Det var en gång en krokig man
Som gick en krokig bana
Han hittade en krokig...
Det gör inget. Vi provar igen.
Är du redo?
Han hittade en krokig slant På en krokig kana
Han köpte en krokig katt Som fångade en krokig mus
Och alla bodde de tillsammans I hans krokiga hus
Bra!
Du har blivit så duktig. Nu kan du ta en kaka.
En kaka!
Seså. I säng med er nu.
- God natt, mamma. - God natt.
Ät inte för många såna där nu, -
annars vaknar du och är törstig sen.
Det ska jag inte.
Lovar du?
- God natt, pojkar. - God natt, mamma.
Nej.
Hjälp.
Sluta.
Nej.
Janet?
Snälla.
Janet, vakna! Du drömmer.
Det här är mitt hus.
Nej, det är det inte.
Gå härifrån.
Vem är du? Vad gör du här?
Jag leker med Billy.
Lämna Billy i fred.
Janet, vem pratar du med?
Du måste gå härifrån.
Det är ni som inkräktar.
Janet, vakna.
Jag säger till mamma om du inte slutar.
Då bryter jag nacken av henne.
Nej, snälla.
Hon får dö med Billy.
Nej.
Lugn, Janet. Det är ingen fara.
Somna om nu.
Låt Billy vara!
Lämna oss i fred. Hör du det?
Janet, vad gör du? Det är ingen här.
Det här är mitt hus.
Mamma!
Billy? Vad är det?
Det är nån i mitt tält!
Va?
Det är nån i mitt tält!
Mamma.
Du ser. Det är ingen här.
Det var bara en mardröm.
Gå till ditt rum.
Herregud.
Janet!
Du skrämde nästan slag på mig. Vad gör du här nere?
Jag har nog gått i sömnen igen.
Vadå, "igen"?
Är allt bra?
Du har feber. Kom.
Vi går upp igen.
Det är nog bäst att du stannar hemma imorgon.
Kom, så går vi och lägger oss igen.
Du vet att jag vill bli hårstylist och bli konstnär.
Prata inte om din hårfixering...
Trettio år...
Jag har blivit 10 år igen.
Allt är suddigt.
Det är bara ursäkter.
När ska du sluta på den där snobbskolan?
Skaffa dig ett riktigt jobb nere på...
Ja, en julsång.
- Vilken av dem? - Alla.
Och inom några minuter...
Herr ordförande, herr president, mina damer och herrar.
Jag står här inför er ikväll -
i min chiffongklänning från Röda Stjärnan.
Hos familjen Hodgson.
Jaha. Hej, mamma.
Ja, lite.
Jag har precis ätit, så jag är inte hungrig.
Ja. Jag är kvar.
Vet du när du kommer hem?
Okej.
Hej då, mamma.
Ja, jag är en järnlady.
Västvärldens järnlady.
Nej, det är du som är dum.
Kära mor, förlåt att jag är sen.
Men jag var tvungen att köpa en nyttig limpa åt dig.
Men jag vill inte höra om sånt.
Jag vill att du ska komma hit och låta din gamla mamma -
rensa din navel på ludd.
Ren och fin för den stora paraden och söndagen.
Jag kommer dit och tittar.
Det är mitt hus!
Vad tidigt du är uppe.
Ja, jag kunde inte sova.
Blev du inspirerad?
Det kan jag inte påstå.
Jag drömde så galet.
Jag såg nånting.
När jag vaknade...
kunde jag inte få det ur tanken.
Jag tänkte att det här kunde hjälpa.
Jag vet att jag inte är nån Picasso, men så dålig är den väl inte?
Vi måste sluta.
Vi kan fortsätta föreläsa, men inte ta oss an nya fall.
Åtminstone inte på ett tag.
Okej.
Får jag fråga varför?
Om det är tv-programmen och publiciteten, -
så kan vi låta bli sånt.
- God morgon. - God morgon.
God morgon.
Litar du på mig?
Det vet du att jag gör.
Lita på mig nu också.
Okej.
Varför gör du så?
Ifall att jag går i sömnen igen.
Mamma?
Johnny?
Janet! Vad är det?
Det är nån i rummet!
Nej, det är det inte. Vad pratar du om?
Det är nån i vårt rum!
- Va? - Våra sängar skakar!
- Om du hittar på... - Jag blev biten. Det är sant!
Han bet mig! Titta!
Herregud.
Har ni lekt med den här?
Och skrämt upp varann?
Undra på att jag inte får sova!
- Men mamma... - Nej! Inte ett ord till.
I säng med er nu!
Hjälp oss!
Snälla, hjälp oss!
Hjälp!
Peggy! Vic, öppna!
FAMILJEN NOTTINGHAMS HUS
Jag såg det med egna ögon.
Den jävla byrån åkte tvärs över rummet.
Men Peg...
- Så där. - Vadå?
Jag har sökt igenom huset, -
uppifrån och ner. Det är ingen där.
Margaret och Janets rum, då? Tittade du...
Jag tittade överallt.
Till och med i källaren. Det är ingen där.
Vad håller han på med?
Han ringer på klockan när han behöver gå ut.
Släpper du ut honom, Billy?
POLIS
Titta! Polisen är hos oss!
Vad gör de här?
Jag ringde dem.
Va?
Det måste ju vara nån som skojar med er.
Det måste det vara.
Du såg alltså inte inkräktaren själv?
Nej.
Men jag tror inte att hon hittar på allt. Inte nu längre.
Det måste finnas en förklaring.
Det är ju därför vi är här.
Ge mig en stol från köket.
Det kommer inifrån väggen.
Vad är det då? Möss?
En stor en, i så fall.
Det här är inget vi kan göra nåt åt.
Vi fyller i en rapport och står fast vid den om nån frågar.
Men det är allt.
En rapport? Så bra, då.
För alla mina problem finns det en blankett att fylla i!
Herregud.
Hör på.
Det här är inte vårt område.
Vår präst är en vän till familjen.
Jag ber honom titta förbi.
Det finns hederliga människor fortfarande.
Hon sa att hon var i mataffären, -
och att hon lämnade sin plånbok där.
Det fanns mycket pengar i den.
Hon trodde att de skulle vara borta.
Hon trodde att nån skulle ta den. Så var det med det.
Men hon ville se vad hon kunde göra, -
och återvände till affären.
Nån hederlig kvinna hade tagit upp plånboken -
och överlämnat den till föreståndaren.
Hon fick tillbaka allting.
Judy?
Gumman...
Vad är det?
Mamma.
Vem är det?
Gå tillbaka.
Vem är du?
Berätta vem du är!
- Mamma! Vakna! - Nej!
Vad vill du?
Jag är ledsen, Lorraine.
Är allt bra?
Ja, då.
Mrs Hodgson.
Ja?
Jag heter Kent Allen. Jag jobbar med tv-programmet Wide Angle.
Jag hoppades få prata med dig -
om det som hände hos dig förra veckan.
Hur vet du om det?
Polisen fyllde i en händelserapport.
Det höjde en del ögonbryn.
Det är inget jag vill prata om på tv.
Du får ursäkta. Adjö!
Händer det fortfarande? I så fall -
kan det hjälpa dig att lyfta fram din sida av historien.
Är den här på?
I det här till synes vanliga huset -
i Ponders End i norra London -
har en familj drabbats av en mardröm.
ENFIELDS GRUNDSKOLA
Jag såg upp och genom fönstret såg jag den yngre flickan...
HAZEL SHORT TRAFIKVAKT
...Janet, kastas runt i luften som om hon flöt.
Vi sprang in och såg...
GRAHAM MORRIS FOTOGRAF
...legobitar flyga omkring i rummet.
En av dem träffade mig så hårt i ansiktet att jag blödde.
Jag såg stolen flytta sig av sig själv -
över golvet, alltså flera meter.
PETERSON OCH HEEPS
Jag tittade efter linor, men hittade ingenting som kunde förklara det.
Maurice Grosse är teknisk konsult -
och har utrett påståendena åt Sällskapet för parapsykisk forskning.
Det råder ingen tvekan om saken.
MAURICE GROSSE TEKNISK KONSULT
Antalet dokumenterade händelser i det här fallet -
är överväldigande.
Men, Anita Gregory, -
parapsykolog och föreläsare vid Polytechnic i London, -
är inte övertygad.
ANITA GREGORY SKEPTIKER
Huvudfigurerna är alla barn.
Barn kan vara enormt påhittiga skojare.
I centrum för händelserna är den 11-åriga Janet Hodgson.
Jag har intervjuat Janet och hennes 14-åriga syster, Margaret.
Det som hände var förbluffande.
Hur känns det att bo i ett hemsökt hus?
Jag vet inte.
Det är inget man vänjer sig vid.
Vi var bara en vanlig familj innan allt det här.
Det blev värre när mr Grosse började prata med den.
Vad menar du?
Han har ställt frågor, -
och bett om två knackningar för "ja" och en för "nej".
Såna saker.
Vad skulle hända om vi försökte prata med den nu?
Är det nån här?
Är det nån här som vill kommunicera?
Jag upprepar: Är det nån här?
Ingenting.
Tja, det är ju ingen jukebox.
Janet, är allt bra?
Janet?
Janet.
Janet, är allt bra?
Sluta kalla mig Janet!
Är det inte det du heter?
Janet sover -
och jag pratar.
Vad ska jag kalla dig, då?
Vad heter du?
Du hör inte hemma här.
Jag heter Maurice Grosse.
Vem är du?
Det här är mitt hem.
Ut härifrån!
Nej. Det här är inte ditt hem.
Vad heter du?
Knack, knack.
Nåväl.
Vem är det?
Bill.
Bill vem?
Jag heter Bill Wilkins -
och jag är 72 år gammal.
Var kommer du ifrån?
Från graven.
Hur dog du?
Jag blev blind och fick en blödning.
Jag somnade och dog i fåtöljen i hörnet.
Varför har du kommit hit?
Jag tycker om att höra dem skrika.
Kan du inte lämna oss ifred?
Håll käften, kärring!
Janet, älskling.
Hur är det med dig?
Förlåt.
Janet.
HUSET DÄR MÄRKLIGA SAKER SKER
Peggy, vad ska jag ta mig till?
Tänk inte på det ikväll.
Du och barnen kan bo här så länge ni vill.
Mamma.
Billy. Borde inte du göra dig i ordning för sängen?
Du kanske vill ha några kakor.
Tack!
Det var en gång en krokig man
Som gick en krokig bana
Han hittade en krokig slant På en krokig kana
Han köpte en krokig katt Som fångade en krokig mus
Baron?
Det var en gång en krokig man
Som gick en krokig bana
Mamma!
- Vad har hänt? Vad är det? - Den krokiga mannen!
Va? Va pratar du om?
- Den krokiga mannen! - Lugn!
Berätta vad som har hänt.
- Vad? - Vad är det?
Jag tror att han har gått omkring...
Den krokiga mannen klev fram
Ringde på den krokiga klockan alltmer
Och då flög hans krokiga själ Den krokiga vägen ner
Mördade sin krokiga familj
Till ljudet av sitt krokiga skratt
Janet!
Janet?
Herregud! Nej!
Ring efter ambulans!
Det här är mitt hem.
Ut härifrån!
Nej. Det här är inte ditt hem.
Vad heter du?
Knack, knack.
Nåväl. Vem är det?
Bill.
Bill vem?
Jag heter Bill Wilkins -
och jag är 72 år gammal.
Vad får ni för intryck av rösten?
Han verkar förvirrad.
Är han senil?
Rösten på bandet -
tillhör en 11-årig flicka.
Har familjen kontaktat kyrkan för att få hjälp?
Ja.
Men vi har dragit oss för att bli inblandade.
Fallet har blivit en mediacirkus där borta.
Det kallas "Englands Amityville."
Härligt.
Du är rädd för en bluff.
Kyrkans rykte är avgörande för vår möjlighet att hjälpa människor.
Vad vill du att vi ska göra?
Vi vill att ni reser till London -
i tre dagar för att vara våra inofficiella ögon och öron.
Ni behöver inte göra nånting.
Om det är en bluff kan ni bara åka hem.
Om det inte är det -
finns det en familj i London -
som är i desperat behov av hjälp.
Tack för förtroendet.
- Okej. Säg till sen. - Okej.
Jag sa att vi skulle prata om det.
Det finns inget att prata om.
Du hörde vad han sa.
Vi behöver inte bli inblandade.
Vi ska bara observera och rapportera.
Vi har tackat nej till fall förut.
Men vi har aldrig vägrat hjälpa en familj.
Jag såg en syn i Amityville.
Det var samma som för sju år sen.
Jag fick en föraning om din död.
Var det därför du höll dig undan i åtta dagar?
Såg du mig dö?
Du har också sett det.
Demonen i din målning är verklig.
Vi har båda sett samma omänskliga ande.
Det är en varning. Om vi fortsätter med det här -
kommer du att dö.
Dina syner är en gåva från Gud.
Om Gud visar dig min död, gör han det av en anledning.
Du kanske ska förhindra den från att inträffa.
Kom igen.
Vi undviker inte fajter.
Om vi åker...
Om vi gör det här, -
måste du lova mig att vi bara ska observera.
Om det verkar farligt på nåt sätt, -
säger vi till kyrkan och åker därifrån.
Lova mig det.
Lova mig det, Ed.
Jag lovar.
Mr och mrs Warren, jag är Maurice Grosse.
Tack för att ni kom.
Ni ska visst bo i familjen Hodgsons hus.
- Stämmer det? - Mitt i smeten är alltid bäst.
Ja, det tycker jag också.
Här är det.
Vi är framme.
Ed, vi har fångat en del otroliga saker.
Du blir nog imponerad.
Vad bra. Jag lyssnar gärna på banden igen.
Materialet är verkligen intressant.
Vic Nottingham. Hej.
Hej. Ed Warren.
Hej, Ed.
Hur står det till? Det här är Peggy Hodgson.
- Trevligt att träffas. - Hej.
- Min fru, Lorraine. - Hej.
- Hej.
Då går jag, Peg.
Hälsar du till barnen?
Självklart. Trevligt att träffas.
- Detsamma. - Detsamma.
- Då så, Peggy. - Kom in.
Det är bara jag och Janet här.
De andra barnen bor hos dem.
Flickorna sov här förut, men vi använder det inte längre.
Varför inte?
De flesta av händelserna inträffade här inne.
Vi var rädda att nån skulle råka illa ut, -
så vi har hållit dörren låst.
Janet har tydligen svävat. Var det också här inne?
Ja, mer än en gång. Vi har bilder på det också.
Jag vill gärna höra det från mrs Hodgson.
Grannarna gav oss dem -
och jag hoppades att de skulle få allt att ligga stilla.
Har det hjälpt?
Nej. Vi hör det nätterna igenom.
Hejsan. Jag heter Lorraine.
Får jag sätta mig?
Vet du varför jag är här?
Din mamma har berättat vad det är som pågår -
och jag vill hjälpa till, om jag kan.
Vill du prata om det?
När jag var i din ålder -
hälsade jag på min mamma på sjukhuset -
och såg en ängel.
Ja.
Den stod bredvid en liten pojkes säng.
Den smekte honom på kinden -
och slutade sen.
Den såg rakt på mig.
Min mamma och sköterskorna trodde inte på mig, -
men jag visste att det var på riktigt.
Jag vet hur det är.
Jag vet hur det är att förlora vänner för att man är annorlunda.
Men jag vet också -
att en person kan förändra allt.
Du måste bara vara öppen för det.
Hur visste du att du kunde lita på dem du var öppen mot?
Det gjorde jag inte.
Det hände att jag blev sårad.
Och det tog lång tid, men -
till slut hittade jag nån som trodde på mig.
Vad gjorde du då?
Jag gifte mig med honom.
Jag är så himla trött.
Jag kan inte sova här.
Jag brukade gå till skolsystern -
och så fick jag sova där, -
för att jag var så utmattad.
Nu kan jag inte göra det heller.
Alla är rädda för mig.
Jag har inga vänner.
Ingenstans att ta vägen.
Det får mig att känna mig onormal.
Den som gör det här -
vill att du ska känna så.
Varför då?
Det gör den starkare.
När allt det här började -
vaknade Janet här mitt i natten.
Det var här Janet sa att Bill Wilkins dog.
Var kommer den ifrån?
Min ex-man köpte möblerna med huset när vi flyttade in.
Om jag får fråga...
Är han med i bilden fortfarande?
Nej.
Vad tråkigt att höra.
Ingen försoning i sikte?
Han har fått tvillingar med en kvinna i grannskapet.
Jag tolkar det som ett "nej".
Ja, det har varit jobbigt.
Han tog all musiken med sig.
Det känns säkert så ibland...
Nej, bokstavligen. Han tog alla skivor.
Barnen älskade att lyssna på hans Elvis-samling.
De har gått igenom så mycket.
Och nu händer allt det här.
Ja. Det är ingen slump.
Negativa väsen frodas i känslomässig oro.
De sparkar gärna på dem som redan ligger.
Det verkar inte särskilt rättvist.
Nej, det är det inte heller.
Vet du när rösten tänker tala?
Ibland.
När den gör det -
känns det som om rösten kommer inifrån dig?
Nej.
Snarare bakifrån.
Som om den utnyttjar mig.
Säger den nånsin saker bara till dig?
Sånt som bara du kan höra?
Vad säger den?
Den vill göra dig illa.
När sa den det?
Nu.
Behöver vi verkligen det där?
Vi vill kunna bevisa för kyrkan -
att det inte är hennes röst.
Om hon har vatten i munnen -
blir det uppenbart att det inte handlar om buktaleri.
Måste hon sitta i stolen?
Jag far illa av att se henne sitta där.
Vi vet att det är jobbigt, men anden har visat band till platsen.
Det blir lättare för Ed att få kontakt med den så här.
Det är ingen fara.
Är du redo?
Jag antar det.
Det är 21 december, 1977.
Det här är Ed och Lorraine Warren, som är här med Peggy och Janet Hodgson.
Närvarande är också Maurice Grosse.
Okej. Då börjar vi.
Om det finns nån här som vill kommunicera med oss, -
så lyssnar vi. Tala.
Vad vill du flickan och hennes familj?
Den vill inte tala när ni ser på mig.
Vad märkligt. Varför inte?
Den har inte varit blyg hittills.
Och om vi vänder ryggen till? Tror du att den pratar då?
Kanske.
Ja.
Vi provar igen.
Vad sägs, Bill?
Nu får du vara i fred. Kom och prata med oss.
Här är jag.
Pratar jag med anden som trakasserar familjen?
Är det det jag är?
Är det det jag gör?
Ja.
Jag är här för att sätta stopp för det.
Vet du vem jag är?
Ed.
Eddie.
Edward.
Ed blir bra.
Din far kallade dig Edward.
Det stämmer inte.
Min far kallade mig Ed, precis som alla andra.
Kom igen, Bill. Du är ingen psykiatriker.
Vi ska inte prata om min far.
Vi kan väl gå rakt på sak?
Varför lämnar du inte familjen i fred?
För att huset är mitt!
Nej, det är det inte.
Jo, det är det.
Jag kom hit för att träffa min familj, -
men de är inte här.
Det beror på att du är död.
Om din familj bodde här, är de borta sedan länge.
Var är de?
Jag vet inte. Annars kanske jag kunde hjälpa dig.
Jag behöver inte din hjälp.
Varför går du inte vidare då?
Jag tror inte på sånt.
Varför inte?
Vad skulle vara så fel med att åka till himlen?
Jag -
tror inte -
på himlen!
Här ska du få höra.
Jag bryr mig inte om vad du tror på.
Ser du det här?
Hjälp... det... att... släppa!
Känner du en närvaro?
Nej, snarare motsatsen. Jag känner ingenting.
Det kanske är hysterisk neuros.
Det skulle förklara de olika personligheterna och hallucinationerna.
Det känns inte heller rätt.
Jag kan inte förklara det. Mitt hjärta säger åt mig att tro på dem.
Jag hörde rösten med mina egna öron, -
men allt jag känner är deras rädsla.
Jag kan inte se förbi den.
Jag kan nog inte sova så här långt bort från dig.
Det får du lov att göra.
Då har du nåt att se fram emot när vi kommer hem.
Åh, gumman. Jag önskar att du lät bli.
Det gör det lättare att sova.
Då vet jag att jag stannar här.
Jag rökte inte, mamma.
Va?
Den där dagen med Camilla i skolan.
Jag höll i cigaretten, -
men jag tänkte inte röka. Jag lovar.
Jag ville bara se cool ut inför henne.
Det var dumt.
Gumman.
Förlåt att jag inte trodde på dig.
Min raring.
Hjälp!
Janet!
Janet?
Herregud.
Janet?
- Hjälp! - Janet?
Snälla, hjälp mig!
Mamma!
Snälla! Mamma!
Janet!
Hjälp mig ut härifrån!
Det är nån här inne!
Jag kan inte öppna den!
Mamma!
Hjälp mig!
Janet!
- Vad händer? - Det är nån där inne med Janet!
Jag får inte upp den!
Hämta nyckeln!
Janet! Håll ut!
Vi är på väg!
Jag har nyckeln!
Kom igen!
Janet, vi är på väg!
Janet.
Ta bort det!
Vad var det?
Det var nån här inne!
Jag såg honom med mina egna ögon.
Han gjorde det här.
Det här bitsåret fick Janet första natten.
Bilden är lite urblekt, men det syns ändå.
Oj. Vad tydligt det är.
Två saknade tänder.
Ja. Det är för stort för att vara ett av barnen.
Tror du att det var anden? Bill Wilkins?
Jag har spårat husets ägare.
Det visade sig att ägarens far bodde där.
Han hette William Wilkins och han dog av en hjärnblödning -
i den där fåtöljen.
Allt hon har sagt stämmer.
Och det är offentliga uppgifter.
Hon kan ha hört hela historien från en granne.
Hur är det med uppgifterna om -
att Janet har teleporterats runt i huset i sömnen?
De är lika trovärdiga som uppgifterna om att hon har svävat.
Var ni där när det hände?
Nej. Men jag har bilder på det också.
Så bra.
Jag riggade min kamera i flickornas rum -
och väntade på nedervåningen med fjärrkontrollen.
Jag tryckte av varje gång jag hörde nåt.
Jag måste säga att...
Hennes knän är böjda och kroppen är i upprätt läge.
Det ser ut som om hon hoppar.
Vad menar du? Du var ju där i natt.
Du såg det själv.
Det var Peggy som såg attacken.
Men hon teleporterade sig in i ett rum -
som var låst utifrån, i jösse namn.
Och hennes röst, då?
Hur förklarar vi det?
Första gången hon lät så -
var inför tv-kameror.
Hon kunde inte göra det med vatten i munnen förrän ni såg bort.
Hon kan ha spottat ut det -
och tagit en ny klunk utan att ni såg det.
I fjol blev jag lurad av en walesisk familj som låtsades vara besatta.
Jag vet inte vad som är värst, -
demonerna eller de som utnyttjar vår benägenhet att tro på dem.
Demonerna är värre.
Men visst är det misstänkt?
Tror du verkligen att hon har hittat på allt?
Och Peggy, då?
Hon använder det som en ursäkt -
för att få en bättre bostad av fullmäktige.
Hon har redan ansökt!
Jag säger inte att de bluffar.
Ibland krävs det att vi vågar tro.
Vi måste tro, fast ingen annan gör det.
Tror ni verkligen på dem?
Ja, det gör vi.
Men kyrkan kan inget göra utan bevis. Det är vad vi behöver.
Okej. Jag ska ringa några samtal -
och se om jag kan få tag på inspelningsutrustning.
Under tiden kan jag och Ed umgås med Peggy och barnen, -
för de måste bli en familj igen.
Hej, mamma! Vi är tillbaka!
Vad gör ni här? Vad är det här?
- Vi fick skivor av mr och mrs Warren. - Elvis!
Blue Hawaii.
Gör det nåt? Lite amerikansk kultur.
Inte alls!
- Janet! - Billy!
Jag har saknat dig.
Jag har saknat er.
Har ni nånsin blivit mobbade?
Pete i skolan...
Han retar alltid Billy.
Vad gör du när det händer?
De försvarar mig.
Bra, för anden i huset påminner en hel del om en mobbare.
Ja.
Han har nåt emot Janet.
Så ni måste försvara henne precis som de andra försvarar er.
En familj ska hålla ihop.
Den här, däremot, har gjort sitt.
Förbannat.
Det är flera saker som slutat fungera utan anledning.
Vi ska ha musik här på ett eller annat vis.
Vems gitarr är det?
Den var pappas, men jag fick den.
Gör det nåt?
Nej.
Det var länge sen, så... Lova att inte skratta.
Speciellt inte du.
Tack.
Skratta inte nu.
Här är vi Peggy.
Och så allihop.
Tack så mycket.
Den är så liten och lätt.
Varför gör du det här?
Hjälper såna som oss?
När du var liten, var du nånsin -
orolig för att nånting gömde sig under din säng?
Ja.
Under min säng fanns det faktiskt nåt.
Ja.
Nåt tog tag i min hand och drog ner mig på golvet.
Det var för mörkt för att se, -
men oj, vad snabbt jag sprang därifrån.
Vet du vad min pappa gjorde?
Han släpade in mig i rummet och sa åt mig möta mina rädslor.
Jag var livrädd.
Men sen mindes jag vad en nunna hade berättat i katekesen.
"Gud finns där för alla som behöver det."
Jag tog fram krucifixet i sängbordet.
Jag sa till det som fanns under sängen -
att det skulle ge sig av, annars skulle Gud ge det spö.
Det var det bästa min pappa nånsin gjorde för mig.
Även om det var för att han inte trodde på mig.
Det tog mig åratal att hitta nån som gjorde det.
Vet du vad jag gjorde då?
Gifte du dig med henne?
Du har visst hört det här förut.
Okej.
Hur går det för er?
Hej. Vi är klara.
Jag har lagat garderobsdörren också.
Jag kan kolla på tvättmaskinen också om du vill.
Nej, det behöver du inte.
Det är en katastrof där nere.
Hur illa kan det vara?
Jäklar.
Är det fortfarande tyst?
Ja. Tack och lov.
Men visst vore det nåt?
Tänk om vi kunde bevisa bortom alla tvivel -
att det finns ett liv efter detta?
Det skulle vara historiskt.
Är det därför du gör det här?
För att du vill göra nåt historiskt?
Det här är inget labb, utan nåns hem.
Det enda viktiga är att hjälpa familjen.
Förlåt, jag menade inte så.
Min dotter dog i en bilolycka för flera år sen.
Efter det började jag uppleva saker.
Jag tror att hon ville kommunicera med mig.
Det skulle hjälpa om jag visste att hon var...
Jag vet inte.
Nånstans.
Nähä, inte det.
Toppen.
Jag har nog hittat det.
Här är det.
Kom och ta den. Margaret!
Okej.
Så där.
Okej.
Så ja.
Vad är det?
Ed? Det är nåt bakom dig?
Vad är det?
Herregud!
Peggy!
Han tog tag i mig.
Det var han. Han försökte dra ner mig.
Herregud! Titta.
Du har blivit riven.
Det är inget rivsår, utan ett bitsår.
Han bet mig. Precis som han bet Janet.
Janet, kan du hämta en till?
Janet?
Vad är det?
Ser du den inte?
Vadå?
I köket.
Berätta vad du ser.
Den leker med knivarna, -
och gömmer sig i mörkret.
Johnny! Vad gör du?
Nej, Johnny! Låt bli!
Kom ihåg vad mr Warren sa.
Vi kan inte låta den mobba oss.
Det är vårt hus.
Johnny. Snälla, kom tillbaka.
Vad är det? Vad har hänt?
Janet är borta! Hon var här alldeles nyss!
Kom.
- Mamma! - Johnny!
Ed? Vad är det som händer?
Mamma.
Johnny är där inne!
Nej!
Johnny!
Akta dig.
Kom igen.
Var är de? Johnny?
Johnny?
Älskling!
Kom, älskling!
Hur gick det?
Såja, älskling.
Såja.
Var är Janet?
Janet!
Jag hör nåt här inne.
Ed, akta...
Mig... vägrar...
Det är ingen fara. Kom.
Kom igen.
Okej. Se upp.
Försiktigt!
Okej.
Det är ingen fara, gumman.
Mamma är här.
Hur kom hon in där?
Det är ingen fara. Vad är det?
Det är lugnt.
Ett ord?
Vad är det?
Hon spelar.
Va?
Jag kan bevisa det.
Så var det med den saken.
Va?
Min flicka har inte hittat på det här. Jag har sett det själv.
Hon blev ertappad på bar gärning.
Det är inte möjligt. Har du sett köket?
Hur kan en tolvåring kasta ett bord tvärs över rummet?
Det är över. Förstår du?
Gör det inte svårare än det är, för din dotters skull.
Hon skulle inte ha klarat det ensam.
Du är bra fräck, du.
Tror du att jag fick henne att göra det?
Och polisen, då? Är de också med på det?
Nej, det är ingen fara.
Och ni, då?
Ni tror väl på oss?
Vi vill hjälpa er.
Men kyrkan kommer att dra sig ur när de får se videon.
De vill inte bli inblandade i nåt som ens påminner om en bluff.
Jag vill att ni går nu.
Nej, gå. Ut med er.
Ut med er, allihop!
Ut!
Du kanske kan nå anden på nåt sätt.
Alltså, få kontakt med den själv.
Nej. Tro mig, jag har försökt.
Jag är ledsen, men jag förnimmer ingenting.
Är det över nu?
Erbjöd ni dem en livlina bara för att rycka undan den?
Vi tycker inte heller om det här.
Vi ska berätta vad vi har sett för kyrkan, -
men det enda faktiska beviset vi har -
är en video där Janet iscensätter allt.
Ja, men vi har sett tiotals riktiga incidenter.
Du kanske vill ha den här.
Att hon fejkade den här ändrar inte på...
Jo, det förändrar allt.
Vi är kyrkans ombud.
De skulle kalla hem oss även om Peggy inte hade bett oss gå.
Du har gjort ett bra jobb, Maurice.
Du hjälpte dem när ingen annan gjorde det.
Tack.
Men ibland krävs det att man vågar tro.
Att man tror fast ingen annan gör det.
Det här känns fel.
Jag vet.
Trevlig resa.
Var det verkligen du som gjorde det?
Varför då?
Den sa att den skulle döda er -
om jag inte fick dem att åka härifrån.
Är det inte lite misstänkt -
att hon fejkade en incident -
i det enda rummet i huset där det fanns en videokamera?
Jo.
Förbannat.
LJUDBAND
Lorraine, -
ta fram bandspelarna.
Trä in det och spela upp det från början.
Okej.
De där förvrängda meddelandena från Janet, du vet?
- De från Bill? - Ja.
Vi fick ju två olika.
Det här är det första.
Hjälp... det...
att... släppa!
Hjälp... det... att...
släppa!
Vi trodde ju att han avsåg sig själv.
Ja.
Lyssna på det andra.
Mig... vägrar...
Mig...
Om jag har rätt...
Hjälp... mig... Det... vägrar... att... släppa... mig...
Hjälp... mig... Det... vägrar... att... släppa... mig!
Jag kom hit för att träffa min familj.
Men de är inte kvar här.
Jag skulle vilja...
gå härifrån nu.
- Men det kan jag inte. - Varför inte?
Den vill ha henne. Hemskt mycket.
Den har henne nästan.
Säg hur jag ska stoppa den.
Jag ges...
och jag tas.
Jag var där när du föddes.
Du bad inte om mig, -
men jag följer dig -
till döden.
Vänta. Jag förstår inte.
Snälla...
Herregud!
Du blöder!
Vad händer?
Gamlingens ande är bara en spelbricka.
Han har underkuvats till att försvaga Janets vilja.
Underkuvats? Av vem då?
Nåt omänskligt.
Nåt som har antagit en ogudaktig form för att angripa min tro.
Det finns en demonisk närvaro i huset.
Hämta Vic innan han åker. Vi måste åka tillbaka.
Okej.
Mamma, hjälp mig!
Mamma, hjälp!
För Guds skull, lämna oss i fred!
Margaret!
Herregud.
Margaret, nej!
Kom, Johnny. Är du okej?
Vi måste ut härifrån!
Vi måste ut!
Gå till Peggy!
Ska inte du följa med?
Jag kan inte lämna Janet!
- Nej! Janet! - Mamma!
Janet!
Jag förstår det inte.
Ni sa ju att det inte var verkligt.
Den omänskliga anden blockerade hennes syner.
Gamlingens ande kunde inte nå mig förrän vi lämnade huset.
Demonen ligger bakom allt de har upplevt.
Gamlingen, Den krokiga mannen, är bara en fasad -
för att dölja ondskan i huset.
I min syn ville han hjälpa mig, men vågade inte.
Och han talade i gåtor.
Nåt i stil med: "Jag ges och jag tas."
"Jag var där när du föddes."
"Du bad inte om mig," -
"men jag följer dig till döden."
Ditt namn. Du bad inte om det och du fick det när du föddes.
Att veta demonens namn ger oss makt att kasta ut det.
Ja, men vi vet inte vad den heter.
Det kanske vi gör.
Annars är inte gåtan en ledtråd.
Han måste tro att vi vet det.
Vad gör vi nu?
En omänsklig ande som kan blockera Lorraines syner -
är för stark för mig.
Vi måste ta Janet till kyrkan innan den dödar henne.
Janet!
Vad har hänt?
Janet!
- Släpp in oss. - Tack och lov.
- Janet är där inne! - Kom!
Förbannat.
- Ed! Gick det bra? - Ja!
Jag går runt till baksidan!
Nej! Ed!
Ed, nej!
Jag följer med dig!
- Stanna här, Peggy. - Janet!
- Vänta i bilen med barnen! - Janet!
Lyssna på dem.
Sätt er i bilen.
Seså. Du med, Peggy.
Ed?
Kom igen!
Ed!
Den går inte att öppna!
Låt mig försöka.
- Vi måste slå in den! - Okej. Vänta här.
Ed, vänta där.
Vic kommer snart.
Jag kan inte vänta. Jag går före.
Nej, låt bli!
Stanna!
Du kan inte göra det ensam.
Hon behöver vår hjälp!
Snälla. Vänta på mig.
Snälla, vänta på mig.
Jag vill inte förlora dig. Jag är så rädd.
Jag vet.
Jag också.
Men jag måste hjälpa henne.
Men min syn, då?
Jag vet vad jag lovade dig, -
men jag måste göra det här.
Jag älskar dig, Lorraine.
Ed, nej!
Stanna! Nej!
Ed!
Nej!
Nej. Stanna!
Ed! Hjälp!
Akta.
Herregud.
Janet, var är du?
Kom igen!
Hjälp!
Janet!
Hjälp mig!
Janet!
I Faderns, Sonens och den heliga Andes namn...
Vad heter du?
Jag vet vad du heter.
Jag frågade dig.
Berätta vem du är!
Och du sa det.
Du sa ditt namn.
Och jag skrev ner det.
Jag behöver min Bibel!
Varför då? Vad är det som händer?
Demonens namn ger oss makt över den.
V...
A... L...
A... K.
Valak.
Janet!
Janet?
Det var en gång en krokig man
Som gick en krokig bana
Han hittade en krokig slant På en krokig kana
Han köpte en krokig katt Som fångade en krokig mus
Och alla bodde de tillsammans I hans...
Vic! Släpp förbi mig.
- Nej, låt mig försöka. - Jag ska gå in!
Låt mig göra det. Lorraine!
Ed!
Lorraine!
Ed!
Janet?
Janet! Nej!
Jag har dig.
Kom igen.
Nej!
Janet.
Ed!
Lorraine!
Ed!
Ditt namn ger mig herravälde över dig, demon.
Och jag vet ditt namn!
Du är Valak!
Den befläckade, -
den profana, ormarnas markis!
I Faderns, Sonens och den heliga Andes namn...
förvisar jag dig tillbaka till helvetet!
Nej!
Ed!
Kom igen!
Okej. Bra.
Ed, är du okej?
Titta till henne istället.
Janet?
Herregud! Är hon okej?
Jag ringer efter ambulans.
Janet, sätt dig upp.
Såja.
Ta ett djupt andetag.
Djupa andetag. Såja.
Är du okej?
Ja.
Han klarar sig.
- Verkar hon vara okej? - Ja, då.
Du räddade henne.
Nej.
Du räddade oss.
Sa jag inte att det var meningen?
Men du trodde på mig.
Jag hade inte klarat det utan dig.
Tack för att ni kom tillbaka.
Sätt dig.
Det här har skyddat mig -
sen jag var barn.
Jag vill att du ska ha det.
När du växer upp -
får du leta reda på nån som behöver det och ge det till dem.
Okej?
Vilken tur jag har.
Du sa att en person kunde förändra allt.
Men...
jag har två.
HEMSÖKELSEN I ENFIELD BLEV SEDERMERA -
ETT AV DE MEST DOKUMENTERADE FALLEN I PARANORMAL HISTORIA.
PEGGY HODGSON BODDE KVAR -
I HUSET PÅ GREEN STREET UNDER ÅTERSTODEN AV SITT LIV.
2003 SOMNADE HON STILLA IN I EN FÅTÖLJ I VARDAGSRUMMET, -
PÅ EXAKT SAMMA PLATS DÄR BILL WILKINS DOG 40 ÅR TIDIGARE.
Okej.
VARNING! FÅR VERKLIGEN INTE ÖPPNAS
ED WARRENS INTERVJU MED JANET OCH MARGARET HODGSON (INSPELNING)
Berätta om hur det började, om den första natten av händelserna.
Vad gjorde din bror?
Lekte och stojade. Jag var inte säker.
FAMILJEN HODGSON
- Var det läskigt? - Ja, livrädda.
Och Janet, då?
Känner du nåt i halsen när den pratar?
FAMILJEN WARREN
- Nej. - Ingenting?
- Jag tittar på Janet. - Bråka inte här inne.
Rösten kommer från henne, men hon rör sig inte.
Stäng av!
Jag vet...
Vet du när rösten ska komma?
Nej, aldrig.
Vet du vem jag är? Vad jag heter?
Ja. Ed!
Var du kristen?
Nej! Det vet du!
Vilket år dog du? Minns du det?
- Ja, jag är död. Sextioett. - Säg det.
Nittonhundrasextioett.
FAMILJ I ENFIELD PLÅGAD AV "POLTERGEIST"
Översättning: Hanna-Mari Kaapola, Deluxe
Ansvarig utgivare: Hansi Mandoki